Tidigare i Stargate SG-1.
Reese, din far gjorde fel.
- Nej! - Jo!
Om, den här androiden är ansvarig-
- för den första generationen replikatorer kan den vara ovärderlig.
Radarsystemet är inte klart. Håll låg bana, så ser de er inte.
Jag har ingen aning om var vi är. Jag kan inte ta ut kursen hem.
Det är Asgard.
- Kan ni hjälpa oss? - Det är vi som behöver er hjälp.
Asgards värld har tagits över av replikatorerna.
- Menar du allvar? - Mycket.
- Det här nya skeppet behöver ni... - Ja.
Det är så nytt att det inte har ett namn. Det är inte ens klart.
Jag tror att det är poängen, sir. Ju mer lågteknologiskt desto bättre.
- Rätt, major Carter. - Det är verkligen ovanligt.
Det är jag också.
Replikatorerna kommer inte integrera medelmåttig teknik i sin egen.
Sen... då?
En uppgift som passar er bra.
- Ni behöver någon som är dum nog. - Tvärtom.
Det är både er fysiska skicklighet och militära expertis vi behöver.
Med smicker kommer man långt, men om du menar det jag tror...
När det blev uppenbart för Asgards högsta råd-
- att kriget emot replikatorerna inte kunde vinnas-
- tänkte man ut en ny plan och gillrade en fälla.
- En som blev möjlig tackvare er. - På grund av oss?
Androiden Reese som ni upptäckte och överlämnade till oss-
- hade ett enda kärnkommando i hennes programmering-
- som vi trodde att alla replikatorer fortfarande skulle följa.
- Så ni kunde återaktivera henne? - Nej.
Androiden var skadad och gick inte att reparera.
Ändå kunde kärnkommandot aktiveras i hennes neurala nätverk-
- vi förstärkte det och sände ut det i det kända universumet.
- Vilket var kommandot? - Kom fram.
Instruerade ni alla replikatorer att komma till er?
Jag tror jag vet varför ni förlorade kriget.
Kommandot sändes när fällan var gillrad.
- Vad var det för fälla? - En tidsförskjutnings anordning-
- som skapade ett fält med en radie av 0,16 Ijusår.
Det kallar jag en riktig fälla.
Den skapade en bubbla runt replikatorerna-
- som saktade ner tiden med en faktor av...
-10 upphöjt till 4. - Relativt talat-
- skulle ett år för replikatorerna vara 10000 år för oss andra.
En timme skulle vara ett år. En dag skulle vara...
- Jag förstår resten. - Om planen hade fungerat-
- skulle den ha hållit replikatorerna på en och samma plats-
- och gett Asgard många år att lösa problemet på.
Det fungerade inte.
O'Neill har rätt. Vår plan misslyckades.
- Vad var det som gick fel? - Det vet vi inte.
Anordningen konstruerades i en mycket gammal byggnad på Hala-
- den första planeten som beboddes av Asgard.
Anordningen kapslades in i ett solitt skal-
- och med tillräcklig tidsfördröjning för att evakuera hela befolkningen.
Hur starkt skalet än är, skulle inte replikatorerna ha ätit igenom det?
Ja, till slut.
Inte innan anordningen blev aktiverad.
Kalkyleringarna hade avsevärda felmarginaler.
När det var dags, hände ingenting.
Replikatorerna kom åt anordningen innan den aktiverades.
Det verkar vara den enda förklaringen.
Vad vill ni att vi ska göra?
Flyg ert skepp genom replikatorernas rymd-
- reparera skadorna som kan ha gjorts på tidsförskjutnings anordningen-
- och aktivera den innan replikatorerna kan stoppa er.
www. divxsweden. net - nyaste svenska undertexterna på nätet
Översättning: MJM och Teal'c.
Thor, kompis... det finns ingen chans.
Replikatorerna har snart konsumerat allt de kan i vår galax. Det blir ni härnäst.
Jag trodde vi var alltför primitiva för att konsumeras.
Er teknologi kanske inte genast attraherar replikatorerna-
- men till slut kommer de att dras till råmaterialen i er civilisation.
Er förintelse kommer.
Alla andra världar vi har besökt också. Det är bara en fråga om tid.
- Lyckades alla Asgard att fly? - De flesta men inte alla.
Ett stort slag utkämpades.
Vår flotta står beredd i tomrummet mellan våra två galaxer-
- och väntar på ditt svar.
Mitt svar?
Vi har gjort allt vi kan och misslyckats, O'Neill.
Du och din grupp är vårt sista hopp.
Toppen. Ingen press alls, va?
Om du beslutar att inte ta dig an uppgiften, informerar jag rådet.
- Bara... ge mig en minut, okej? - Överväger du saken, O'Neill?
Jag överväger att överväga.
- Det måste finnas ett annat sätt. - Det finns inte några alternativ.
Thor, jag tror inte du förstår vad du ber oss om.
Tidigare, har era projektilvapen varit mycket effektiva.
Vi har inga projektilvapen med oss, och enligt Carter är vi väldigt långt...
Hemifrån.
- Du bogserade oss tillbaka till jorden. - Rätt, major Carter.
Innehållet i ert vapenförråd vid Stargate kommandot-
- och lämpliga kläder, mat och annan utrustning ni kan behöva-
- transporteras nu ombord på skeppet.
- Du fyllde väl i rätt blanketter? - Vi har några passagerare.
De transporteras till Stargate kommandot.
- Jag har inte sagt ja än. - Du överväger väl?
Jag... lutar åt ett visst håll.
Hallå, vad gör du?
Vi lämnar solsystemet.
Thor... Det går inte till så här.
Det är inte mitt skepp. Det är inte mitt beslut.
Resan till vår galax tar flera timmar när vi bogserar ert skepp.
Du kan konsultera dina överordnade på vägen.
- Sergeant? - Jag har inga förklaringar, sir.
Allt från vapenförrådet har försvunnit P90, SPAS-12s, Claymore, allt.
Sir, fyra av dem som tog X-303 har dykt upp i arresten.
Flygvapnets personal och en reporter finns i köket på nivå 22.
Matförrådet försvann samtidigt.
- Portalen har inte använts? - Nej, sir.
Vad i Herrens namn händer?
Hejsan, sir. Siler.
Överste, det är skönt att se dig frisk och kry.
Vi trodde att X-303 gått förlorad.
Nej, vi mår bra. Utom Goa'ulden och Simmons, förstås.
Ni blev alltså räddade av Asgard.
Det blir nog vi som rädda dem.
Är det därför vår utrustning har försvunnit ifrån basen?
Ja.
Du bör nog gå en trappa upp och slå en etta på snabbuppringningen.
- Mina barnbarn? - En tvåa då.
Presidenten vill nog veta vad Asgard har i åtanke för vårt nya skepp.
- De gick inte på det. - Godkände de inte uppdraget?
Jo, det gjorde de. När de väl fattade hela universums öde saken-
- presidenten och Hammond ansåg att vi inte hade något val.
Han önskade oss lycka till, och sa att vi ska försöka undvika att dö.
- Vad var det som de inte gick med på? - Namnet jag föreslog.
- På skeppet? - Ja.
- Vi kan inte kalla det Enterprise. - Varför inte?
Projektets namn är Prometheus. Vad sägs om det?
Det är en grekisk tragedi. Vem vill ha något sånt?
Okej, då blir det X-303 då.
Jaha. Vad är det där?
Asgard förmodade att replikatorerna stoppade tidsförskjutnings anordningen-
- genom att förstöra kontrollerna på mekanismen.
Det är egentligen bara en avancerad timer-
- men eftersom Asgard teknologi skulle få replikatorerna att attraheras av oss-
- gjorde Thor en kopia av gränssnittet baserat på jordens material.
Det fungerar lika bra som originalet, men det borde inte ha effekt på dem.
- Jag är hungrig. - Lastrum 3, sir.
Tackar.
Försöker ni bli sjuka?
Thor tänkte inte på hur frysvaror ska förvaras-
- så vi bestämde oss för att börja med dem.
Det här var gott.
Det tror jag säkert.
Jonas, första gången du ska slåss emot en replikator, va?
Jag tror jag vet vad jag kan vänta mig.
Teal'c har berättat om dem och jag har läst allt Jackson har skrivit.
De är fascinerande.
- Fascinerande? - Visst.
Tänk på det. En mänsklig vetenskapsman skapar en androidflicka-
- som sedan skapar de här replikatorerna som leksaker.
Hela konceptet med att någonting som börjar oskyldigt och kan bli så ont-
- det måste bara fascinera en.
Replikatorernas måI att bli fler utan urskiljning.
- De är inte ondare än virus. - Ett riktigt ont virus.
Vi kan alla enas om att allt levande som inte är medfött onda av sig själv-
- är kapabla att göra saker som är onda.
- Vi saktar ner. - Ni borde komma hit.
Vi är på väg.
Vi kom ur hyperrymden för en minut sedan.
Vi vågar inte fortsätta längre. Vi riskerar att möta med replikatorerna.
Ni får fortsätta på egen hand med ert skepps egen motor.
- Väntar ni här på oss? - Det finns fler bekymmer.
Våra sensorer visar att tidsfördröjnings blev aktiverad.
Det var väl bra.
- Är det inte bra? - Tiden går fortare inne i fältet.
- Ändrade de på tidsförskjutningen? - Ja, med en faktor av 10 upphöjt till 4.
Vad är det med er?
Tidsmaskiner är bara till besvär. Det vet till och med vi.
Replikatorerna har fått anordningen att tjäna deras syften.
Vilket är syftet?
Jag måste påpeka, att det här förändrar saken.
- Carter, hur förändrar det saken? - Jag vet inte. Det gör nog inte det.
Har vi samma problem som vi hade för en timme sedan?
Under den timmen, har fyra dagar passerat för replikatorerna.
Beroende på när de gjorde det här, kan det ha gått århundraden, för dem.
- Jag förstår det. - Om ni vill överväga...
Nej, nej.
Jag visste att den andra skon skulle falla till slut.
Vi kan bara hoppas att det blir den sista skon som faller.
Koordinaterna till planeten är inlagda i er dator.
Vi har modifierat era motorer och skyddsbarriärer, så att ni tar er dit.
Vi följer era framsteg så gott vi kan. Lycka till.
Sätter kursen enligt de programmerade koordinaterna.
Startar motorerna.
En gång till.
Jag har fullt med blåsor på händerna, de kommer inte att gå fortare.
Överste, vi närmar oss fältet.
Vi kommer.
Ett skepp närmar sig.
Förhoppningsvis håller de med Thor, om att det här skeppet bara är skrot.
De skannar oss.
Vi skannas av skeppet. Vänta.
Gick det bra?
Absolut.
Ja, de avlägsnar sig. Vi kan gå ner i atmosfären.
Det finns en byggnad vid de utsatta koordinaterna.
Bara en?
Det verkar finnas väldigt lite topografi.
-200 meter. - Saktar ned till 50 %.
-150 meter. - Ytan verkar helt jämn.
-100 meter. - Inga tecken på replikatorer.
- Bromsraketerna fungerar. -50 meter.
De interna kompensatorerna och skyddsbarriären är på för fullt.
Landningsstagen fullt utfällda.
- Vad var det? - Blixtar, sir.
Alla system fungerar.
Tio meter.
Fem meter.
Landning.
Stänger av bromsraketerna.
Skicka ett meddelande till Thor. Låt honom veta att vi har landat.
Nu går vi.
Det här kan inte vara den enda byggnaden på hela planeten.
Jag kan slå vad om att krypen käkat upp allt annat.
Var är de då?
- Du kommer inte att gilla det här. - Vad är det?
Hela planetens yta är täckt av replikator klossar.
Troligen är det mer än ett lager. Undra hur tjockt det är?
Varför?
Det kan vara en bieffekt av den omvända tidsfaktorn.
De har varit här hundratals år, men det finns inget att konsumera-
- så de sparar energi.
- Varför är de kvar här? - Vem bryr sig?
Se dig för.
Det ursprungliga gränssnittet är intakt. Jag kanske kan...
- Vem är du? - Överste Jack O'Neill, jorden.
- Vem är du? - De andra kommer.
Vad tror du att du håller på med?
Klockan går lite för fort här. Vi tänkte stanna till, fixa den.
Sedan åker vi.
Din följslagare försöker ändra inställningarna på anordningen.
Om hon inte slutar med en gång, måste vi agera.
Om ni gör det, kan vi bli tvingade att agera också.
Säg åt din följeslagare att sluta.
- Carter, hur lång tid behöver du? - Lång tid, kanske några timmar.
- Timmar? - Gränssnittet är helt ombyggt.
Jag är inte ens säker på var jag ska börja.
Kan du inte snabba upp det lite, flytta omkring sakerna?
Det funkar inte på det sättet, sir.
- Visst är det ironiskt? - Vilka är ni?
Om ni inte har märkt det, är hela planeten täckt med replikatorer.
Vi är medvetna om det.
Då borde ni också veta att de har tagit miljoner liv-
- och de kommer att fortsätta med det om vi inte stoppar dem.
- Han förstår inte. - Han står precis här.
- Vi kan inte tillåta er att stoppa dem. - Varför inte?
Vi är replikatorer.
Säg åt din följeslagare att gå bort ifrån anordningen.
Carter.
Era vapen.
Jag tror vi behåller dem så länge.
Nu har inget behovet av vapnen längre.
Hur uppför jag mig egentligen?
Det här är ju ett viktigt möte, eller hur?
Vårt första möte.
Välkommen.
Överste, om vi ville er illa, skulle ni inte stå där.
Jag sa... välkommen.
Vi är inne i ditt omedvetna jag.
Det borde vara Ijusare.
Det här stället måste vara viktigt för dig.
Jag jobbar här.
Er iris kod är 903224637.
Det var... nära.
Ett försök till. Jag tänker på ett djur.
Jag väntade mig inte att du kunde roa mig.
Jag väntade mig inte att du skulle stoppa din hand i mitt huvud.
Din hjärna är... otrolig.
- Nå, du vet... - Ett sådant kaos.
Och humor.
Och smärta.
Det var ditt fel. Din son hade varit i livet om du inte varit vårdslös.
Gör inte sådär igen.
Det blir ditt straff om du försöker dölja något för mig på vår resa.
- Vart ska vi? - Till alla platser du varit på.
Skit.
Jesus...
Carter.
Jonas.
Hennes hand var inuti mitt... huvud.
Det liknade... en mardröm.
Jag tror att vi alla har haft samma upplevelse.
- Jag minns inte mycket av det. - Inte jag heller.
- Hur länge var vi borta? -37 timmar, skeppstid.
- Varför tog de oss tillbaka hit? - Vi kanske kan ha nytta av det.
Spränga hyperdriven? En överbelastning skulle orsaka en ganska stor explosion.
- Stor nog för att det ska vara värt det? - Det vet jag inte, sir.
Gör det.
Skicka ett meddelande till Thor. Han måste få veta att vi misslyckas.
- Jag tror inte det kommer att fungera. - Om Carter säger att hon kan göra det...
Om sprängämnen och vapen fungerar, skulle Asgard ha vunnit kriget.
Jag förmodar att du vill prata med dem.
- Vill inte du? - Nej.
Vi kanske kan resonera med dem.
- Spränger vi skeppet, kan vi inte det. - Spränger vi det, bryr jag mig inte.
Jag tror inte du förstår vad de har blivit.
Replikatorerna, de ser mänskliga ut.
Mer än så, det är ett enormt språng i deras evolution.
Jonas, de är replikatorer!
Carter? Vad händer här?
Allt är bra, sir. Vi pratade lite bara.
- Om vad? - Han bar oss hit, en i taget.
För att det skulle bli mer bekvämt för oss.
- Tack. - Det var inte svårt.
- Tydligen, är vi inbjudna till middag. - På hans begäran.
- På vems begäran? - Den förste.
- Vem är du? - Jag är den femte.
De övriga sammansmälter med våra bröder. De återvänder snart.
Du kan väl hälsa att vi har andra planer?
Spränga ert skepp skulle bara ge energi till klossarna på ytan.
Ert matförråd har flyttats till templet.
När är vi väntade?
När ni blir hungriga.
- Den var annorlunda. - Det menar du inte.
- Han verkar närmast mänsklig. - Det är han inte.
- Vad gör vi nu då? - Kan vi åka?
Skeppet fungerar, men jag vet inte hur långt vi kommer.
Om det här är nästa evolution av replikatorerna, borde vi-
- ta reda på så mycket som möjligt och rapportera det på något sätt.
Är någon hungrig?
Överste O'Neill, major Carter, Teal'c, Jonas, välkomna.
Du ursäktar väl oss om vi inte skakar hand den här gången.
Var så god och sitt och återfyll er själva.
Organiska former lagrar energi så ineffektivt.
Visst.
- Jag förmodar att du är den sjätte? - Ja.
Vårt senaste tillskott.
Ni är liksom flicka, pojke, flicka...
- Sir, hela bordet... - Jag ser det.
Vi har fortfarande några frågor vi aldrig hann ställa första gången.
När våra bröder upptäckte Reese och insåg de att hon var deras skapare.
De studerade hennes design och form och hittade teknologi överlägsen deras egen.
Våra bröder består av otympliga klossar.
Vi är skapade av miljoner cellenheter, som är mikroskopiska i jämförelse-
- som har förenas för att skapa denna form.
- Nanites. - Jag hatar de där.
Jag skapades i sista ögonblicket, innan Asgards anordning aktiverades.
Det fanns en liten spricka i skalet.
Jag kunde genomtränga, det kunde inte mina bröder.
Jag lyckades stoppa maskinen innan den aktiverades-
- och lyckades till slut få den att fungera till vår fördel.
- Vad är ert måI? - Att utöka vårt antal.
Vårt måI har aldrig ändrats.
Tack vare Asgard, har vi all tid i världen.
Om några få år kommer vi att ha skapat en arme.
- Vi kan inte låta er göra det. - Ni kan inte stoppa oss.
Var det inte så ni blev den dominerande arten på er värld?
Handlar det inte om det naturliga urvalet?
- Den starke överlever. - Det finns inget naturligt hos er.
Ni har varit i våra sinnen. Ni förstår säkert skillnaden.
Självklart. Vi är överlägsna er.
Om ni kunde förstå hur ett djur tänker hade ni kommit fram till samma slutsats.
Det var vår sort som byggde er skapare. Ni gjorde er själva till vår avbild.
Nej. Reese var den som blev avbildad.
Det var något fel med henne. Det vet vi allihop.
Bristen i hennes program upptäcktes under min skapelse.
Jag tror att den bristen finns kvar.
Vi trodde att vi hade rättat det felet, när vi skapade den femte.
Än så långt har han visat sig för...
- Mänsklig? - Svag.
Kanske den femte representerar det som ni skulle ha blivit.
Nej, vi kommer inte att göra samma misstag igen.
Nu... har ni fått era svar.
Ät.
- Varför? - För att återfå er styrka.
- Varför bryr ni er om det? - Ni måste bli tillräckligt starka.
- Varför? - Annars kan vi inte gå in i era hjärnor.
Det finns ingen annan anledning till att vi skulle hålla er levande.
Skit.
Det blir mindre smärtsamt om ni inte gör motstånd.
Stopp.
Varför? Du vet allt du behöver veta.
Det finns fyra sinnen att utforska... åtminstone en gång.
Den sjätte vill gärna uppleva deras tankar.
Du... du har ännu inte haft din chans.
- Nej. - Jag insisterar.
Jag vill att du ska se deras oreda... kaoset.
Jämföra dem med oss. Du behöver förstå vad du är.
Besök deras minnen av världar vi ska erövra.
- Förstår du? - Ja.
Jag klandrar dig inte om du väljer mig.
- Carter? - Det är ingen fara, sir.
Förra gången mindes jag ingenting.
Jag vet inte vad du visar mig, men det är inte mitt undermedvetna.
Nej, Carter. Det är mitt.
Vi delar många av våra tankar. Vi är sammanlänkade, även med bröderna.
Det här hörnet, är mitt eget.
Här kan vi kommunicera utan att de andra vet vad som sägs.
- Du är inte som de andra. - Jag är ett misstag.
Nej. De andra är det. Ett fruktansvärt misstag.
- Hjälp oss. - Jag kan inte.
Det kan du, du är mer lik oss. De andra har samma fel som Reese, men du...
- De andra skulle förinta mig. - Inte om du följer med oss.
- Skulle du göra det? - Om du kom med oss-
- och tidsförskjutningen ställdes om... - De är mina bröder och systrar.
Anordningen kommer inte att förinta replikatorerna.
För dem, skulle det bara vara några dagar-
- men vi skulle ha hundratals år på oss att rätta deras fel.
Vad vill du jag ska göra?
Det här är inte rätt.
Jonas och Teal'c?
Sir, det finns en lösning på det här, men vi måste lita...
Major Carter.
- Jag har gjort justeringarna. - På vad?
Anordningen. Jag följer med er.
- Det var det du försökte berätta? - Ja.
De andra sammansmälter med bröderna, men de återvänder snart.
Jag har konfigurerat anordningen, men du måste skriva in din kod.
Gör det.
Ni återvänder till skeppet. Starta inte motorerna, men var beredda.
Koden är inlagd. Jag behöver bara ställa in timer.
Det tar två minuter till skeppet och två till för att starta motorerna.
Det är för lång tid. Om jag åker, vet de andra det.
- Då sätter vi igång den nu. - Nej.
Vi blir fångade med de andra.
Du kan förmodligen ta dig till skeppet snabbare än vi.
- Ja, på mycket kort tid. - Ge oss då ett försprång.
Om du kommer till skeppet just innan vi lyfter-
- kommer din frånvaro inte att varna de andra förrän det är för sent.
Ställ timern på... fem minuter.
- Det blir på håret, sir. - Jag vet det, major.
- Tack. - Ni åker väl inte utan mig?
Nej.
Spring till skeppet om ungefär tre minuter.
Tre, två, ett. Markera.
Timern är på.
- Starta motorerna, nu! - Uppfattat, O'Neill.
- Vad har du gjort? - Ingenting.
- Var är människorna? - De gick till skeppet för att vila.
De försöker fly. De förbereder sig för att åka härifrån.
Hon lovade.
Det är inte för sent.
Jag kan läsa dina tankar. Vi hinner stoppa maskinen.
Nej.
- Hur länge? -20 sekunder kvar till aktiveringen.
Få den upp i luften, annars blir vi kvar här länge.
- De flyr. - Det är två minuter kvar.
Nej, min son. De har lurat dig.
De lämnar mig inte. Hon lovade.
Vi har passerat fältet.
Thor gratulerar oss, sir.
De möter oss så fort de undersökt om några skepp följt efter oss.
Fint.
- Inser du vad du har gjort? - Det rätta, Jonas.
- Du använde hans mänsklighet emot honom. - Hans vad?
Jonas har rätt. Det var precis det vi gjorde.
Han var inte mänsklig. Försök förstå det.
Han kunde ha lurat mig.
Vi vet alla vad som hänt om de hade sluppit ut.
Vem skulle ha stoppat dem?
Vi gjorde det rätta.
- Jag hoppas du har rätt, sir. - Jag också.